Herregud!
Herregud! Herregud!
Vad är det? Varför piper det?
Vem kysste vem först?
Jag vet inte, men det var hon. Hon kysste mig.
Han kastade sig på mig mitt under en fest.
Det var för att du gjorde "pussansiktet".
Han hade ett sånt där litet patetiskt, fjunigt bockskägg...
Nu tänker jag säga nåt som kommer att skrämma dig lite, okej?
- Okej. - Lilla Lucy har kraftiga axlar.
Kommer hon att bli lesbisk?
Stor bebis, trång väg ut. Det stressar henne lite grann.
Så vi har lite jobb att göra, okej?
Och du måste förbereda dig på att hålla din bebis
för din fru kommer att vara helt färdig. År du redo?
Okej. Krysta nu.
Nu ska jag lova en sak:
Allt det här läskiga och smärtsamma kommer du att glömma.
Jag vill glömma. Jag vill glömma!
Här kommer er dotter.
Jag vill glömma!
Hej, Echo.
Hur mår du?
Somnade jag?
Ett litet tag.
Ska jag gå nu?
Om du vill.
Goddag.
Jag visste inte var jag skulle sitta.
- Jag simmade 30 längder idag. - Kul för dig.
- Jag är trött nu. - Det är viktigt att träna.
Jag försöker göra mitt bästa.
- Gör du? - Ursäkta?
Gör du ditt bästa?
Hur ska jag kunna veta det?
Om du alltid försöker, är det ditt bästa.
Eller hur?
Varje dag har du chansen att bli bättre.
- De äter lunch. - De äter lunch ihop, min vän.
Samma tre.
Till och med samma bord.
De grupperar sig.
Menar du att de minns varann?
Nej, nej. De är raderade. Det här går djupare än minnet
in i ett instinktivt överlevnadsmönster. Flockbeteende.
En hel massa Sparvar som ändrar sig på en gång.
Laxar som simmar uppströms.
Det här är ingen bokklubb, min vän. Det här är hjorden.
De är inga bisonoxar, Topher.
- De är lite grann som bisonoxar. - Det brukade de inte vara.
- De anmälde sig frivilligt till det här. - Enligt vad vi hört.
- Problemet är inte oöverstigligt. - Vilket problem?
Vid utvärderingen ansågs ert arbete
kräva speciella saker.
Förut sa ni att ingen får reda på vad jag önskade mig.
Det stämmer. Hursomhelst
har datorerna räknat ut en möjlig risk för våra Actives.
Men ni vet inte.
Ingen vet detaljerna kring ert arbete förutom ni.
Ursäkta mig. Jag är verkligen ledsen.
DeWitt.
Ja, sir, självklart förstår jag er oro.
Vårt huvudmål är att avsluta det här så snart som möjligt.
Ja, ju kortare tid han får på sig att sprida sina egna teorier,
desto bättre, tror jag.
Han behöver ett avslut.
Vi är väl experter på att ge folk det de vill ha, eller hur?
Ja, sir, jag håller er underrättad.
Adjö.
Jag erbjöd inte nåt att dricka.
Te eller nåt starkare?
Dessa datorer... Säger de att jag ska betala mer, då betalar jag mer.
Ni är mycket förstående, mr Diakos.
Den här vägen. Judith tar hand om detaljerna.
Det är inte för mig, ska ni veta.
Den här kvällen är en gåva.
Ni är en mycket generös man.
Lugna gatan.
Om min farbror fixade henne till min svensexa, skulle jag också gifta mig.
Hon är väldigt bekväm i det här, inte sant?
Taffy, jag ska ha kul med dig ikväll.
Vad du vill. Det är lugna gatan.
Mina herrar. Min dam.
Sir.
Ni kanske vill fortsätta festen i er svit?
Jag skickar gärna upp en flaska champagne gratis.
Skickar du två, är jag med.
Två flaskor då, sir.
Sätt fart!
Vänta på mig.
Hjälp! Hjälp mig!
Snälla! Jag behöver hjälp!
Kom igen, Taffy!
- Vi har bara roligt! - Snälla!
Vart tog hon vägen?
Ta henne!
Snälla! Hjälp mig!
De gör mig illa. Snälla!
Skit också.
Det är okej. Ni är säker nu.
Vart ska vi?
- Jag borde inte vara här. - Oroa er inte.
De där idioterna följde inte efter.
Även om de hade gjort det, kommer ingen in här.
Ser ni? Det är ingen fara.
- Ni kan väl sätta er? - Det där var inte okej.
Jag vet vem jag är och vad jag gör,
men det där var jag inte med på.
Och jag måste verkligen gå.
Finns det en bakdörr? Jag måste iväg till ett ställe.
Vad gör du?
Jag har förstått att ni hade det jobbigt ikväll, frun.
- Ja? - Vi beklagar djupt
om ni har utsatts för några kränkningar.
I såna här fall brukar hotellet erbjuda en engångssumma
som kompensation för...
Ska jag låta de där idioterna slippa undan?
- Visst, de slipper undan. Jag vill bara gå. - Så känns det nu.
Imorgon eller senare kanske det känns annorlunda.
- Vi känner att det vore bäst att... - Jag går nu.
Det är 10000 dollar, frun.
Nu ska ni bara skriva på det här pappret
om att ni inte tänker vidta åtgärder
mot hotellet eller gästerna ifråga
och så kan ni gå sen.
Med det där.
10000 dollar.
Ska jag ta 10000 dollar och försvinna?
Ni kan vara fri. Ni kan åka vart ni vill.
Nej, tack.
Jag vill att ni tänker på saken.
Jag är inne.
Vi är i position.
Dörrkoden är 489-374-83.
Lugna gatan.
[ACTIVE LOKALISERAD]
[ACTIVE SÄKER]!
[ACTIVE I AKTION]
De kallas för bröst. Och ja, de är fantastiska.
Du kan nämna det i din blogg senare.
Jag tänkte inte blogga om det här.
Vad ska vi kalla dig, chefen?
Kalla mig Taffy. Och kunden är bossen.
Han satte ihop det här glada gänget.
I sin oerhörda visdom bestämde han att jag är din boss.
Att inte döda honom var ditt första misstag.
På mitt första jobb lärde jag mig att lite eget kreativt tänkande
höll på att kosta mig lönen. Så underskatta aldrig en kund.
Och här bekväma skor.
Vår kund betalar max för inga-döda. Därför ska vi ha inga-döda. Okidoki?
- Jag tror att du gör honom illa. - Väldigt slugt, professorn.
Det är bra att det är ett inga-döda jobb.
Då kunde du ha fått problem.
Säkert. Ska inte vi bege oss långt härifrån nu?
Så här ska vi göra:
Om 64 sekunder kommer den säkra byggnaden på andra sidan väggen
att slå av sina rörelsesensorer,
infraröda sensorer och säkerhetskameror. Då är det skymningstimmen.
Under den timme som det tar dem att revolutionera säkerhetssystemet
och göra det omöjligt att ta sig igenom
- tar vi oss igenom. - Ursäkta.
Om systemet ligger nere måste de veta att nån försöker ta sig in.
Det var sex sekunder som vi inte kan få tillbaka.
Intern säkerhet, fem vakter,
alla har GPS-sändare i sina brickor.
Vakterna kommer att fokusera på externa hot.
De får inte närma sig valvdörren under skymningstimmen.
Av säkerhetsskäl.
- Har du dem ännu? - Inte förrän vi är inne.
- Sensorerna hittar inga... - 15 sekunder.
- Redo för boom? - Redo.
- Vi måste synka klockorna... - Sötnos.
Nu har vi Taffy Standardtid.
Och tre, två, ett, kör.
Hundratals människor lär ha hört det där.
Uppe tror de att en lastbil skramlade förbi.
Jag är bäst, mannen!
Kackel-kackel. Vi är alla bäst, skrytis.
Vad fint.
Konstigt att jag inte hört talas om henne om hon är bäst.
Du har väl hört om Bonnie och Clyde?
- År du Bonnie? - Nej.
Så dum är jag inte.
Bonnie och hennes skjutgalne snygging, vet du vad de ville?
De ville inte vara bäst.
Att vara bäst innebär ett stilla, dolt liv.
Bonnie och Clyde ville ha berömmelse.
Ökändhet.
Och det fick de ju. Dessutom fick de dö. Jag hoppar.
När det här är klart får du gärna glömma att jag finns.
Håll er tysta nu
medan jag och den här raringen lär känna varandra bättre.
Snart online. Två sekunder. Jag ser vakterna.
Hon är inne.
Tick-tack, pojkar.
Det här är... Herregud.
Det går rykten om hemliga valv i berömda museer
där de förvarar världens mest kontroversiella verk, men
Ja. Piccolapojken är chockerande.
Piccolapojken, som du kallar honom,
stals nyligen från en privat samlare i Paris.
- Den är värderad till 17000000 dollar. - Än sen?
Ska vi stjäla stulen konst?
Vissa av verken har tvivelaktig härkomst.
Ja, högkvalitativa förfalskningar.
Antikviteter, som är min starka sida...
Hördu, experten på gamla saker?
De gamla sakerna är här inne.
Tack, alla gudar och gudinnor.
Skymningstimmen är nu nere i 45 minuter.
Det är det vi kom för. Hitta det, berätta om det är äkta,
så att vi kan packa ihop och sticka härifrån.
Jag antog att det var det här. Varför skulle de annars ha valt det?
Valt till vadå? Vad är det vi ska ta med härifrån?
Parthenon.
Är inte det rätt stort?
Skjut mig inte.
Hur kom du in?
Era lås är värdelösa.
- Ut. - Ni måste hjälpa mig.
Sätt mig i ett skyddsprogram. Få ut mig från stan. Lyssna på mig.
Senast jag gjorde det fick jag ett hål i magen.
- Jag blåste inte dig! - Du skickade mig till ett bakhåll.
De tänkte döda mig!
Vem är hon?
En söt flicka.
Hon är en söt flicka. Söt och borta.
- Du känner många såna. - Men inte henne.
Är hon skälet till att de vill döda mig?
Hon heter Caroline. Ringer det nån klocka?
Nej! Jag tipsade dig! Tipsar nån mig, så tipsar jag dig.
- Det är så det funkar! - Vem tipsade dig?
Boom, du blir skjuten. Mitt gamla, trevliga liv är över.
Jag kan inte ringa mina vänner. Inte åka hem. Jag har inga pengar.
Vem tipsade dig'? Var det hon?
En röst per telefon. En man.
Inte gammal, inte ung.
Accent. Georgisk kanske.
Georgisk som i Ryssland, inte Sweet Home Georgia.
Alabama.
Vad vet jag? Det här landet är förvirrande.
Borodins använda mig för att komma åt dig.
Det innebär att de vet att jag pratar med dig, FBI.
Jag är så gott som död om du inte hjälper mig.
Om jag hjälper dig,
hör jag aldrig från dig igen.
- Aldrig. Som i nånsin. - Aldrig nånsin.
Stanna här.
Jag ska se vad jag kan göra.
Det här är en av de saknade Parthenonskulpturerna.
- Ja så? - Okej,
men vi letar efter ett frisfragment,
- inte en metoppanel. - Det är för svårt för dem, professorn.
Parthenonskulpturerna är en stor del av Parthenons friser och skulpturer
- som stals i slutet på 1800-talet. - Vi stjäl alltså stulen konst.
Inte rent tekniskt. Turkarna, som styrde Aten på den tiden,
gav Thomas Bruce, den sjunde greven av Elgin,
tillåtelse att ta skulpturerna, så...
- Grekland anlitade oss för att återta den. - Kundinfo är konfidentiell.
Det var därför vi anlitades via mellanhänder.
Ordern inga-döda är ifall det går illa,
då vill de inte ha en internationell incident.
När kunderna inte säger direkt vilka de är,
är det oftast inte hälsosamt att veta. Vi kan väl sluta spekulera?
Vakterna roterar på de lägre våningarna.
De kommer inte hit ner. Åtminstone inte på 34 minuter.
- Jag hoppas att du har rätt. - Det har jag.
Det är inget personligt, det här med dig.
Om jag var ledare, skulle han vara en idiot mot mig också.
Vill du gå och ta ett glas efteråt?
Fråga igen när vi är ute.
- Jadå. - Hördu!
Vart tar du vägen med det där?
Hördu!
Låt bli! Låt den inte stängas!
Stoppa dörren!
Din jävel!
- År du okej? - Ja, allt är strålande.
- Här borta. - Du kommer att klara dig.
Jag kan få ut oss härifrån.
Alarmet slås på om...
- Vad? - Trettioen minuter.
Inga problem. Jag ska bara ringa ett snabbt samtal.
- Läget? - Det är jag.
Hur fan får du en signal här nere?
En dubbelspelare kommer emot dig.
Troligen i byggnadens sydvästra hörn.
Han har det som vi skulle hämta.
Svart väska. Du får avsluta jobbet åt mig.
- Jag vill ha en nöjd kund. - Jag fixar det.
- Är allt okej där inne? - Vi är inlåsta.
Min tekniker behöver vård, men jag mår bra och kan få ut oss,
vilket är irrelevant om jobbet går åt skogen.
Jag avslutar jobbet. Ta dig bara ut.
Tack. Vi ses snart.
Somnade jag?
Neuromodulatorn är din vän.
Inte som den vän från lekis som du träffar två gånger om året.
Neuromod är din bästa vän för alltid.
Hjärnmappning kräver...
Pizzarutor, glassbitar, torkat kött?
Du må vara pojkguden över alla neurogrejer
och jag bugar inför din genialitets altare,
men jag kommer inte att skaffa fram det här.
Skriv upp juice också, Ivy.
Du missbrukar dina privilegier.
Vill du veta hur man undviker spandriller
när man radar upp fasta detonatorer?
Vindruva eller äpple?
Ödmjukhet är en del av inlärningsprocessen.
Jag bryter ner dig.
Sen bygger jag upp dig igen.
Topher.
- Ska jag gå nu? - Vad är det med henne?
Hysteriska kvinnosyndromet?
För fem minuter sen kysste du henne där bak.
För fem minuter sen var vi på Taffy Standardtid.
Det är ett privatnummer. Jag kan inte ringa ut.
- Ska jag gå nu? - Ja. Nu går vi!
Vi tar oss härifrån!
- Vet vi hur länge? - Inte tillräckligt länge.
Jag har dejtat min beskärda del knäppisar. Jag vet hur jag ska göra.
Taffy.
Hej.
Jag säger inte att det inte är sött. Det är bedårande.
Ska jag gå nu?
Men ju fortare du öppnar dörren, desto fortare får vi nåt att dricka.
Då kör vi.
Ska jag gå nu?
Nu?
Jösses.
Ge mig väskan.
Vem är du?
- Väskan. - Det går inte.
Ge mig väskan.
Jag har en köpare som... Han betalar dubbelt så mycket
som nån annan, så... Okej.
Vi delar lika du och jag, 50-50.
- Jag släpper den här. - Jag skjuter dig.
Det är Parthenon. Det är en del av...
Vet du hur mycket den är värd? Miljoner. Alltså...
Jag förvandlar den till damm, jag svär.
Släpper du den, skjuter jag dig. Då får du varken betalt eller andas mer.
Okej.
Du sköt mig.
Bara lite.
Jag vet inte var Boyd är.
Kontrollören är SIS och Echos kroppsfunktioner är...
Är det här en kurva? Värdena är för höga.
Boyd kontaktade Centralen för åtta minuter sen.
Tydligen avvek en av Echos mannar med huvudföremålet
och läste in resten av teamet i valvet.
Det förklarar förändringen i hennes värden.
Det här är ett förbrytarjobb för specialfärdigheter.
Jag har vävt in mer än en lugn tråd i den där väven.
Okej?
Echo skulle kunna ha en magbomb som exploderar
och hennes hjärtslag går ändå inte över 65 slag/minut.
Du kanske gjorde nåt fel i programmeringen.
Nåt är fel. Jag initierar kontakt.
Echo svarar inte i mobilen.
Kontaktade du en Active under ett jobb utan mitt godkännande?
Det är adrenalinet. Det får mig att glömma lagar och regler.
Echo pratade med Boyd när de vitala funktionerna gick upp.
- Irrelevant om jobbet går åt skogen. Jag avslutar jobbet. Ta dig bara ut.
Tack. Vi ses snart.
- Vad fan var det där? - Spela upp det igen.
Jag avslutar jobbet. Ta dig bara ut.
Tack. Vi ses snart.
Det är inte...
Det där hände inte.
Hur jag vet att det inte hände? Det kan inte hända.
Vad kan inte hända, Topher?
Det här går åt skogen.
Jag är rätt säker, relativt övertygad om att nåt hände.
Samma sak hände, fast utan stolen.
Du har fastslagit att fjärraderingar inte är möjliga.
Jag har sagt att de är otestade. Jag har sagt att det är en dålig idé.
- Jag har sagt att jag inte kan göra dem. - Hur kan vi göra det ogjort?
Det går inte.
Nån där ute hittade vår frekvens,
hackade in i vårt samtal och det är inte den svåra delen.
Nu snackar VI om nån...
Det gick inte att förutse det här! Det är inte mitt fel!
Okej. Vi fördelar skulden sen.
Nu står företagets rykte på spel.
Vi har ett jobb att slutföra.
Jag bekräftar att Boyd återfick huvudföremålet.
Hur illa är det med Echo?
Att raderas är som att födas. Det är traumatiskt.
Här inne minskar vi traumat
med kastkuddar och krispig sallad.
Det blir ingen konflikt. Men där ute är det...
Fluorescerande ljus och tänger.
Nu upplever Echo en extrem sensoröverbelastning.
Det kan leda till koma.
Eller så blir hon som Carrie på skolbalen.
Hursomhelst
måste vi hjälpa henne. Hon kan inte hjälpa sig själv.
Okej.
Såg det nu.
Jag är Taffy.
Och...
- Jag vet hur vi ska ta oss härifrån. - Bra. Sen då?
- Jag ska göra mitt bästa. - Du är bäst.
- Minns du? Bonnie och Clyde? - År de också här?
Okej, vi lugnar ner oss i ett par minuter.
- Du talade i den här. - Jag talade i den här.
Du talade i den och sa att du kunde öppna dörren.
- Jag kan öppna dörren. - Ja, bra. Öppna den nu.
Jag ska göra mitt bästa.
Ja.
Taffy är borta.
Hon kommer inte tillbaka.
Hej, Taffy.
Jag heter Adelle DeWitt.
Jag behöver din hjälp.
Lugna gatan.
Många skulle dö för att få se det här.
Det verkar som om vi får göra det nu.
Den här är trasig.
Hör på den.
På insidan.
Gillar du konst?
- Det ser inte rätt ut. - Det ska inte se rätt ut.
Konst handlar om att känna sig rätt
och du fattar inte vad jag pratar om.
Hon får mig att känna mig konstig.
Det är för att de andra
målade det de såg.
Han målade det som var.
Det är det konst är till för,
att visa oss vilka vi är.
Den här visar hur vi startar hela,
men under resans gång börjar delarna att flytta sig.
Vi blir trasiga.
- Vad sorgligt. - Nej, det är svagt.
Man kan antingen gå sönder eller vara en av dem som söndrar.
Det är uppenbart vilken väg du tog.
Tio månaders efterforskningar.
Ritningar, säkerhetssystem, polisankomsttid.
Parthenonjobbet skulle ha varit mitt.
Nu är det det.
- Du hade två hästar i loppet hela tiden. - Det var kundens val.
På mitt första jobb lärde jag mig
att lite eget kreativt tänkande höll på att kosta mig lönen.
Så underskatta aldrig en kund.
Och här bekväma skor.
Men jag lärde mig lapdance.
Vi betalar det dubbla för att få ut teamet.
Att åsidosättas i sista minuten på grund av nån tjej,
det sårade mig.
Jag garanterar att Echo inte är "nån tjej".
Du och hon är stöpta i samma form.
Jag har aldrig fått minnesförlust under ett jobb, men nåja.
Tre av dina likar är Inlåsta i valvet
med bara dig mellan dem och en insatsstyrka.
Inget läker ett sårat ego som att rädda situationen.
Jag vill se pengarna.
Vi har lite dåligt med tid.
Självklart.
Fjärraderingen
handlar inte bara om att skapa fem sekunders oljud.
Han var tvungen att bryta sig n i vårt system, vilket är omöjligt.
Han var tvungen att ha Echos mobilnummer.
- Han... - Eller hon.
Eller de. Det måste vara de.
Titta på det här. Det är inte ens vetenskap. Det är konst!
- Du såg brandväggarna. - Det finns många.
Jag utmanar andra programmerare att lägga in så mycket neurotrofisk faktor
runt var och en av personlighetskomponenterna.
Det här är ingen ensam krigare.
Det är en konspiration.
En gigantisk konspiration på flera fronter.
Du måste ta nåt.
Vad är det, Topher?
När du tog ut Echo ikväll, verkade hon normal då?
Ja, hurså?
Du vet inte.
- Vad är det? - Echo har blivit raderad.
- Fjärraderad. - Va?
Det är inte mitt fel.
- Mr Langton. - Jag pratade med Tapirer,
Om det gick att göra nåt åt det, hade jag redan bett om det.
Jag trodde inte ens att fjärraderingar var möjliga.
Det trodde inte vi heller.
- Har ni huvudföremålet? - Ja, jag har det.
Hur hade ni tänkt få ut henne därifrån?
- Vi jobbar på problemet. - Vad innebär det?
Att jag hoppas på en lyckad lösning.
Och om lösningen inte är lyckad?
Då får ni förbereda er.
Teamets ingångspunkt till valvet. Var är det?
Säkerhetskontoret.
- Rita upp en karta. - Det är en labyrint!
- Jag minns inte... - Försök.
- Hur? - Som om ditt liv hängde på det.
Med rätt utrustning tror vi
att du kan komma in i huset via taket.
Sötnos. Utrustningen är inte problemet.
Skymningstimmen slutar om nio minuter.
Vi hinner inte ens ut ur garaget.
Men om den här Echo är så bra som ni säger,
så när som på den smälta hjärnan,
behöver jag inte gå in.
Jag behöver bara en telefon.
Jag gillar lugnet.
Lugna gator. Du sa det.
- Det är ett berg. - Jäpp.
Vad heter jag?
Taffy.
När jag är där
heter jag nåt annat.
Ge mig väskan.
- Vad letar du efter? - En utväg.
Inte att leka med.
Det finns en luftventil här bak.
Han ska hitta en väg ut.
Vitas kommer inte att öppna dörren.
Jag tänker inte öppna dörren.
Du ska definitivt inte öppna dörren.
De tänker öppna dörren.
De tänker föra oss i fängelse.
Vad är ett fängelse?
En plats utan lugn.
Vi är elakingar.
När såna fångas in,
får VI inte nåt lugn.
År jag en elaking?
Du pratar goja.
Och jag är för trasig för att kunna lagas.
Åh, nej. Du får inte ta den enkla utvägen!
Jag lyfter ordern om inga-döda.
När dörrarna öppnas
skjuter vi oss härifrån.
Yumio Takahashi.
Tror du att han är en del av konspirationen på flera fronter?
Han försöker alltid ta mitt jobb.
Han älskar stranden.
Här.
Tror du verkligen att en programmerare i Tokyo
tänker fjärradera Echo i Los Angeles för att stjäla ditt jobb?
Han visar DeWitt sina galna färdigheter
och så är Topher inte längre gullgossen.
Echo kan dö. Det är ingen plan för att avancera i leden.
Dessutom är Takahashi en hackare.
Det finns bara en person som skulle kunna lyckas med en fjärradering.
Och han är död.
Det här funkar bara om hon svarar.
Ring igen. Fortsätt ringa.
- Jag vill gå igenom planen igen. - Nervösa Nellie.
Han är faktiskt ganska rar. Okidoki.
Valvdörren Innehåller en massa extralås av glas.
Om nån, jag till exempel,
borrar genom dörren från insidan, går glaset sönder.
Då går larmet direkt.
Då aktiveras en massa andra lås. Ingen kommer ut.
Kringgå glaset.
Harts. Då spricker det, inte splittras.
Om man gör det rätt.
Det här blir ett gigantiskt antiklimax.
Tio, nio, åtta...
Ring igen.
.Sju, sex, fem...
fyra, tre...
- Två? - Ett.
Det är över.
Jag gillar inte det här rummet längre.
Var är de bästa rummen?
Jag har nåt i min ficka.
Titta.
- Det är över. - Det är nästan över.
Säkerhetssystemet går igång igen online en del i taget.
Valvdörren, värmesensorerna och sen rörelsedetektorerna.
Hallå?
Om jag får upp valvdörren
Innan rörelsedetektorerna reaktiveras, klarar vi oss.
Är det moshjärnan?
Jag vet inte.
Uppenbarligen.
Så här gör vi.
Jag kan få ut er från valvet om du gör precis som jag säger,
Kan du göra det?
Jag tror det.
Underväldigande, men nu kör vi.
Du har säkert en flaska harts.
Bh:n är ett bra ställe.
Jag har den!
Sen har du en munstyckegrej i din stövel.
Ser ut som ett läppstift.
De! - Skruva ihop de båda grejerna.
Sen behöver du en borr.
Hon säger att vi behöver en borr.
- Vem är hon? - Jag vet inte.
Men jag skulle ge Taffy borren.
Det här är kul.
- Har du kul? - Nej.
Gå till dörren. Du behöver båda händerna.
Pr tre börjar du borra in i dörren.
- Det spelar ingen roll var. - Redo.
Jag tänker sluta ögonen och be till Gud
att du slutar när jag säger åt dig att sluta.
Ett, två,
tre, bona .
Och sluta.
Spreja hartset in i hålet, tre sprut. Räkna högt.
Ett, två, tre.
Sätt in benen i hålet. Sätt på den. Det här är den viktiga delen.
Rör inte handen.
Tänk inte på det. Gör det.
År det bra?
Moshjärna! Prata med mig.
Det här hade aldrig hänt om ni inte hade gett bort mitt jobb.
- Hur fort kommer polisen? - Sju minuter. Vakterna ännu fortare.
Sex minuter och 15 sekunder fortare.
Din dumma slyna!
Tack för din hjälp, Taffy.
Var det allt?
Mr Dominic tar med dig på din behandling.
Tack för pengarna. Lycka till med flickan.
Jag meddelar Boyd.
Han kanske måste neutralisera henne.
Nej.
Jag börjar misstänka att han inte har rätt distans.
Skicka efter Ramirez och Hutchins. Ha dem redo.
Jag är ledsen.
Jag med.
Gå ingenstans med den där. Jag har ögonen på dig.
Echo?
Det kanske nyper till.
Vakterna närmar sig.
Kom ihåg att hålla händerna på huvudet.
Okej.
- Hurså? - För att du inte vill
att vakterna ska sätta en kula i bröstet.
Lyssna inte på honom. Ta den här.
Upp-
Sikta på elakingarna och skjut.
År inte vi elakingarna?
Ner. Minns du vad jag sa?
Antingen går man sönder eller så söndrar man.
Kom ut långsamt!
Visa händerna!
Sätt fart!
Börja skjut nu,
annars skjuter jag dig.
Jag skulle vilja gå nu.
Visa händerna!
Det finns ingen utväg!
Släpp vapnet!
Gör det.
Byggnaden är avspärrad!
Händerna på huvudet!
Gör det nu! Vad väntar du på? Gör det!
Runt hörnet,
där kan du komma ut.
Gå, de ser dig inte.
- År du okej? - Han är sönder.
- Kan vi laga honom? - Vi kan försöka.
Jag är inte sönder.
Nej, det är du inte.
Kom. Nu sticker vi.
Varför tog det sån tid?
Det är en bil där ute.
Två killar, motorn går sen minst en kvart.
Det här är West Hollywood. Två killar i en bil med motorn på är inget ovanligt.
Vem ska jag vara?
John Smith, kanske? Jag har en bra amerikansk accent.
Du ska vara Anton Lubov.
- Jag fattar inte. - Jag kanske har lurat dig
vad gällde att "jag hjälpte dig".
Jag behövde ha dig stilla medan jag placerade dig
på alla "håll-utkik-efter" -listor härifrån till New York.
Om du försöker lämna Los Angeles med plan, tåg eller bil
kommer FBI att jaga dig. Vi kommer inte att vara diskreta.
Jag skulle personligen vilja släppa dig på Borodins tröskel,
- visa dem att vi är vänner. - År du galen?
Vill du att jag ska bli dödad?
Jag vill inte att du ska dö, men om du dör kan man lära mycket av en död kropp.
Jag vet hur ryssarna dödar.
Jag känner till deras favoritvapen. Jag vet var blåmärkena sitter.
Jag vet vilka kroppsdelar de gillar att hugga av
och vilket meddelande de vill ge med en kropp.
Jag försökte hjälpa dig.
Om din kropp dyker upp och ger ett annat meddelande,
då ger det mig information också.
FBI jobbar inte så.
Du kan inte göra så här.
Jag är ju en klant, eller hur?
Om min tjallare hittas död, kommer ingen att ens blinka.
Ingen kommer att bry sig.
Du kan försöka se hård och tuff ut,
men du kommer att bry dig, agent Ballard.
Det är ditt problem.
Jag är inte sönder.
Runt hörnet, där kan du komma ut.
Vad väntar du på? Gör det!
Är inte vi elakingarna?
- Slyna! - Är det bra.?
Nej, det är svagt. Man kan antingen gå sönder eller vara en av dem som söndrar.
Det är det konst är till för, att visa oss vilka vi är.
Den här är trasig.
Ska jag gå nu?
Somnade jag?
Hej, Echo.
Hur mår du?
Somnade jag?
Michelangelo trodde att hans skulpturer redan fanns
inne i marmorn och bara väntade på att befrias.
Vi får lämna det här till kunden tidigt imorgon bitti.
- Och antikexperten? - De kan få honom också.
Jag har låtit Echo genomgå varenda test som finns
och det är många.
Fjärraderingen gjorde ingen permanent skada, så...
Så allt som hände i Echos skalle i valvet,
- är det borta? - Hon är ren som morgondaggen.
Inga störande bitar av mänsklig utveckling som hänger kvar.
Bra jobbat.
Jag tror att Victor är klar med avrapporteringen.
Han är redo att raderas.
Det var Alpha, va?
Ingen annan kan ens komma i närheten av att klara en fjärradering.
Han lever. Han finns där ute.
Du får skriva på längst ner.
År det här...
Har jag fått sparken?
Jag ökar din säkerhetsnivå.
Betyder det att jag har rätt?
Lever Alpha? Finns han där ute?
Efter olyckan
sa du att säkerhetsfolket hittade honom och, du vet...
Vi har rätt mycket att säga till om,
men Alpha, med hans gåvor, gåvor som vi gav honom...
Att hitta honom, spärra in honom...
Vi är inte så mäktiga.
Jag är rädd.
Rädd som en liten flicka.
Skriv på längst ner.
Jag ska berätta vad jag vet om Alpha.
Du ska berätta hur han gjorde det här
och hur vi kan förhindra att han gör om det.
Översättning: Ann-Catrin Henriksson, DDS
Swedish